Досега в ''Старгейт SG-1'';
Полковник Мейборн, сър, NlD.
Генерал Хамънд, искам разрешение да му избия глупостите от главата.
Няма да те ударя, Мейборн. Ще те застрелям.
Защо не опита да избягаш, когато беше с мен?
Стига, Джак.
Ти ми се довери.
Копеле мръсно.
По-спокойно. - Така ще те сритам.
Ще ме включиш ли?
Всъщност, онова непреодолимо желание да те гръмна се върна.
Самообслужих се. Нали нямаш нищо против.
Хапваш си от хот-дога ми.
Искаш ли си го?
Искаш ли бира да го преглътнеш?
Вече си имам.
Какво правиш тук?
Не мога ли да намина до приятеля си за едно барбекю?
Ами, онова нещо с измяната.
Арестувай ме. Затова съм тук.
Това ще е на добре, нали?
Администрацията отива към края на втория си мандат.
Надявах се Президента да обмисли една от онези специални амнистий
които правят, когато не ги интересува вече преизбирането.
Наистина добре.
Чух какво се е случило с Прометей. - За какво говориш?
Чудесна дикция. - Да, трябва да поработя върху нея.
Симънс използваше Гоа'улда в Ейдриън Конрад за да отвлече X-303.
Той възнамеряваше да отлети на планета пълна с извънземно въоръжение.
Бях наистина разбит, когато научих, че Симънс е загинал.
Да, всички проляхме по сълза.
Това което не знаеш...
е, че планетата към която отиваше Симънс има Старгейт.
Симънс знаеше ли? - Разбира се.
По-лесно беше да отвлече X-303 отколкото да превземе SGC само за да използва портала.
NlD знаеха за тази планета отдавна.
Не трябва да обяснявам защо не са ви казали.
Вместо това, те си запазиха тайната която може да спаси планетата.
О, сигурен съм, че щеше да излезе наяве, ако ножа опре до гърлото.
Но... адреса може да е твой сега, срещу онова което е зад врата номер едно.
Президентска амнистия.
Това е единствената цена, Джак.
Искам да ида с теб.
Трябва да предложиш повече.
Виж, знам, че си поставял под въпрос моите методи в миналото,
но ние се борихме за едно и също нещо.
Просто искам да помогна за да направя света безопасен от Гоа'улд.
Чудесна дикция. - Ами... благодаря за бирата.
Нищо не харесвам повече от добрия кренвирш. - Да, човек е това което яде.
Предполагам, че това вече няма да ми трябва.
Какво е?
Адресът на планетата с извънземните оръжия.
За бога.
Няма да ви помогне без мен. - Защо не?
Симънс не знаеше, че има непреодолима входна врата,
пазеща склада с оръжията.
А аз имам ключа.
СТАРГЕЙТ SG-1 - Сезон 6 Епизод 15 ИЗГУБЕНИЯТ РАЙ
Той каза ли как се е добрал до този ключ?
Не.
Съмнявам се Пентагона да разреши участието на Мейборн в мисия.
Не трябва ли да изследваме планетата, към която той ни даде адреса?
Той рискува задника си само за да направи това предложение.
Може би ще можем да минем и без него.
Ако Мейборн смята, че си заслужава амнистия, онова от другата страна трябва да е добро.
Направете го.
Няма никой вкъщи.
Успя ли да преведеш нещо?
Не е Древен, но е език на една от расите от Съюза на Древните.
Нокс? Асгард? - Фърлингс.
О, не. Не и тези.
Защо? - Не знам.
Не мога да си представя нещо мъничко, миличко и косматичко да прави големи оръжия.
Аз не знам как изглеждат.
''Фърлинг'' - ми звучи като нещо миличко и мъхнатичко .
Тук пише нещо като ''Само праведните ще преминат.''
Това ми прилича на място за ключа на Мейборн.
Получавам енергийни индикации. Има енергиен източник в тази арка.
Тук.
Сър. Това определено е нещо.
Какво? -Не разпознавам технологията.
Но можеш да го пуснеш?
Разказът на генерал Мейборн се потвърждава.
Има входна врата, която според Картър може да е транспортьор.
Но тя не може да го пусне без ключа на Мейборн.
Какво предлагате?
Джак. - Хари.
Доверявам ти се.
Включен си. От тук нататък зависи само от теб.
Можете да свалите белезниците, войнико.
Генерале. Радвам се да ви видя отново.
Независимо от предишните ви престъпления, напоследък показахте воля да ни помогнете.
Точно затова президента позволява да продължим с това.
Няма защо.
Да видим какво си донесъл.
Кога заминаваме? - Аз заминавам сега.
Ще те осведомим как върви. - Джак.
Мислех, че съм пределно ясен. Или идвам с вас или няма сделка.
Хари, ти си арестуван. Аз имам камъка и сега ще изляза през тази врата.
Не си в позиция да преговаряш.
Тази мисия ще бъде успешна, само ако аз съм с вас.
Камъкът е безполезен без комбинацията.
Защо?
Намерен е преди 80 години във фараонска гробница в Египет.
Било е завито в свитък с надпис, който никой лингвист не е превел.
Едва напоследък успях да получа превода.
От кого?
Съдържа инструкции как да се използва камъка за достъп до силата на боговете.
Тази информация я има само на едно място. Точно тук.
Сделката си е сделка.
Ако искате да минете през вратата, аз съм този който ще я отвори.
Има нещо повече от това което ни казва.
Нямам никакво съмнение, сър. Но ако не желае да ни каже, не можем да го накараме.
Колкото и да ми се иска да опитам.
Така вече по ми харесва.
Тръгваме ли?
Да?
Знаеш ли истинската причина защо искам да го направя?
Всъщност никога не съм минавал през такова нещо.
Наистина ли?
Ръководех операцийте от Земята, като използвах Гоа'улдски комуникатор.
Нервен ли си? - Аз ли? Не.
Просто се наслаждавам на момента.
Свърши ли? - Да.
Добре.
Картър. - Полковници.
Майоре. - Джонас?
Той свърши с описа на писанията и отиде да огледа района с Тийл'к.
Всичко ли преведе? - Нуждае се от справка в SGC.
Каза, че ще му отнеме време. - Хари.
Добре.
Какво има? - Сигурен съм, че го направих правилно.
Хари
Трябваше да проработи.
Дай да погледна.
Боже
Хари
Ти, мръсен и непотребен... - Джак
Ти кучи... - Джак.
Майор Картър.
Какво стана?
Къде сме, по дяволите? - Защо трябваше да го правиш?
Къде е Зат-а? - Не знам. Не е у мен.
Къде е? - Не е тук.
Предполагам, че не е минало с нас. - Защо не?
Откъде да знам? Може би вратата не пропуска оръжия.
Гоа'улдски оръжия. - Чуй ме.
Искам директен отговор.
След като си тук... По-добре да ти покажа.
Ей. - Хайде.
Не мога да направя нищо.
Джонас, върни се в SGC.
Помоли генерал Хамънд да изпрати UAV.
Ако О'Нийл е активирал проследяващото у-во, можем да определим местоположението му.
Не можеше просто да ме пуснеш. - Ти стреля по мен.
Затнах те.
Знаеш, че няма да се върна. - Къде?
Където и да е. През Старгейт или на Земята.
За какво говориш? - Може би те ще могат да те върнат.
Никой не може да се върне. Това е част от сделката.
За кого говориш? - Хората от мястото където отиваме.
Да не си се побъркал? Ако си болен, ще те отърва от мизерията.
Това е извънземна Утопия. Съгласно свитъка, това трябва да е Рая.
Какво?
Преди много време няколко хора от напреднало извънземно общество...
зарязали всичко и създали това изолирано утопично общество.
Срещали и оценявали хора от цялата галактика
и им предлагали възможност да се присъединят.
Свитъка и камъка са поканата.
И това няма нищо общо с оръжията на Симънс?
Прецених, че това е единствения начин да мина през портала.
Знаеш ли, Хари, не че не вярвах, че си способен да ме излъжеш,
ти отново ме излъга.
Стига де. Никой нямаше да ми позволи да мина през портала за това.
Щеше ли да ми повярваш? - Сигурен ли си, че си заслужава?
Не може да е по-лошо от мястото, където се криех в последно време.
Приближаваха се до мен.
Между другото, нямам вече нищо на Земята.
Парите, които щях да получа от продажбата на руският симбиот на Ейдриън Конрад
бяха последния ми шанс за живот на Земята.
Направи нещо добро. И то ще се превърне в бедствие.
В огромни мащаби.
Уморих се да бягам. И защо, когато имам възможност да се пенсионирам в Рая?
Аз виждам дървета, Хари. Тях ги има и в Колорадо.
Готови сме за изстрелване, сър.
Благодаря, сержант.
Още нямаме нищо от полковник О'Нийл и полковник Мейборн, сър.
Няма го ит два часа.
Готови сме да тръгнем.
Сър, бих искала да се извиня. - За какво?
Позволих на полковник Мейборн да отнеме оръжието ми.
Майоре, нека да се съсредоточим върху тяхното откриване.
Да, сър.
Изгубил си се. - Не. Сигурен съм, че това е пътя.
И откъде? - В тази долина е.
Странното е, че нямаше посрещачи.
Да бе, това е единственото странно нещо.
Би трябвало да разбират, когато някой използва портала. Очаквах посрещане.
Май тай, лей. - Нещо такова.
Кабана бойс.
Казвам ти, Мейборн, Не чувам никакви стоманени бара...бани.
Колко стара беше поканата?
Няма никой тук.
Забелязах.
Хари?
Това имаше ли го в брошурата?
Тази технология не прилича на никоя друга с която сме имали работа.
Знам. - Не можем да се справим, не открихме начин.
Работя по въпроса, докторе.
И вие също трябва.
Добре.
Виждам защо би искал да се оттеглиш тук.
Като се има предвид другите възможности.
Намери ли нещо като врата за обратно?
Не.
Ще ме убиеш ли?
Все още обмислям.
Не мисля, че ще си тръгнем от тук.
Няма начин да знаем колко далече сме транспортирани.
Може да сме на обратната страна на планетата.
Затова трябва да оцелеем, докато ни спасят.
Докато ни спасят ли, Джак? Това място се предполага, че е тайна.
Входната врата е проектирана за да бъде така.
Разбира се, при нас е единствения ключ познат на хората.
Поне можеше да изядеш това, преди да дойдеш тук.
Ще ни трябва храна и вода за пиене.
Вече съм пил от езерото. - Това е умно.
Още не съм мъртъв. - Рано е.
Джак... никога няма да ни открият.
Покрих толкова територия, колкото позволява обхвата на UAV.
Получихте ли вест от Ток'ра?
Да. Не знаеха кога някой от техните ще може да ни помогне.
Какво правят? - Свършиха с анализите си.
Извинете. Къде е полковник О'Нийл?
Не го виждам, а вие? Да не сте го намерили докато ме нямаше?
Тук сме от седмица. Всички можем да прекараме остатъка от живота си
в опити да разберем как работи.
Но знаеш ли какво? Дори да можех да щракна с пръсти и да го включа,
съмнявам са да определиме къде е изпратен полковник О'Нийл.
Обзалагам се, че интересуващите ни данни
са в артефакта, който полковник Мейборн използва за да отвори вратата.
Аз казвам кога сме приключили.
С цялото ми уважение, майоре,
но аз ще предам доклада си на генерал Хамънд.
Ако е готов да подготви дългосрочен проект за анализи, с радост ще се върна.
Но дотогава, ако ме извиниш...
Има ли нещо?
Клъвна няколко пъти.
Те са там долу.
Добре ли спа? - Не. Ти?
Когато дойдохме тук за първи път си мислех, че е тихо.
А сега, като че ли, постоянно ми бучат ушите. Насекоми, животни... Чувам разни неща.
Наричат се птици. - Не, не, не, тези са странни звуци.
Ние сме на чужда планета.
Да...
Джак, не мога да преживея с това. Вкусът му е като arugula.
Мразя arugula. - Недей да ядеш.
Трябва да се храним.
Ако продължаваш да стоиш там, и да дрънкаш, няма да хвана нищо.
Какво беше това?
Това е грешно по толкова много точки.
Никога не го прави отново.
Казваш, че не чуваш разни неща?
Не.
Миналата нощ, кълна се, че чух някой да тича наоколо.
Прекарах час да се скитам наоколо, опитвайки се да го видя.
Животни. - Няма следи.
Побъркваш се.
Не намираш ли нещата тук за малко странни?
Такива са, само заради присъствието ти.
Да, добре...
Започвам да се чудя, дали някой от Утопианците не е все още жив.
Няма никакво доказателство. - Може би са тук по друг начин.
Добре, сега вече ставаш странен.
Хайде, Джак, виждал си и по-странни неща.
Други измерения, равнини на съществуване.
Сам го каза, това е чужда планета.
Какво искаш да направя? - Дай ми девет милиметровия.
Не. - Хайде де.
Ти си имаш P-90. Спиш заедно с него.
Искам само да мога да се защитавам. - Забрави.
Джак... искам този пистолет.
Забрави. Не ти харесва тук, твоя си работа. И без това ти си виновен.
Не ти пука дали ще умра, нали? - Какво?
Ако някое извънземно същество дойде и ме нападне през нощта,
и ме отвлече докато спиш...
Само ние сме тук.
Повярвай ми, единственото нещо от което трябва да се страхуваш съм аз.
Да...
Сателит способен да посочи проследяващото у-во на О'Нийл може да покрие по-голям район.
Ток'ра може да го върнат по-късно, така че цената ще е минимална.
Сравнена с какво? - Ами да не си върнем сателита.
Ами прехвърлянето,
и човешкият труд необходим за пренасянето през портала и сглобяването?
Сър, не можете да сложите цена за живота на полковник О'Нийл.
Не, но... - Неразрешено входящо активиране.
Ще продължим с това по-късно.
Получаваме съобщение. Само звук.
Аз съм Джелроу от Ток'ра. С кого разговарям?
Генерал Хамънд. Майор Картър, Тийл'к и Джонас Куин също са тук.
Майоре, получих съобщението ви за полковник О'Нийл.
Имате ли кораб способен да сканира цяла планета?
Да. Вече имах възможността да прелетя над въпросната планета.
Не открихме никакви жизнени сигнали.
Сигурни ли сте? - Напълно. Съжалявам.
Благодаря ви. Хамънд край.
Джелроу край.
Мейборн
Майор Картър.
Това е женската съблекалня.
Вътре няма никой друг освен вас, и вие сте облечена.
Наистина.
Добре ли сте, майор Картър?
Добре съм, да.
Загубихте ли надежда за О'Нийл?
Надежда? Не.
Но започвам да си мисля, че д-р Лий е прав.
Не мисля, че входната врата е отговора.
Мина почти месец, Тийл'к. Ако имаше път назад...
Просто...
Сякаш току що изгубихме Даниелl,
и не знам дали ще мога...
Боже.
Ти стреля по мен.
Не знаех, че си там.
Назад.
Свали това долу.
Искал си да ме убиеш още от началото. - Майната ти, Мейборн.
Шегувах се.
Виж какво направи на крака ми. - Капанът беше за прасето.
С граната?
Къде отиваш?
Хари
Открих нещо.
Спри да ядеш това растение.
То бърка в мозъка ти, Хари.
Майната ти.
Генерал Хамънд обмисля новите SG-1 ръководители. Включително вас, майоре.
Знаем. Открихте ли нещо?
Да. Да, най-накрая се сдобих с няколко снимки
на този артефакт, който е докопал Мейборн.
Доста е стар, и свитъка се разчита малко трудно.
Сигурен съм, че знаците по камъка са само декораций, но...
Тийл'к, върни назад.
Спри. Ето там. - Това беше първият ни ден там.
След това не се виждаше. Бях забравила за нея.
Какво? - Луната.
Устройството на врата не използва технология за пространствен тунел.
Не е проектирано да те праща в другия край на галактиката.
Мислехме, че са били изпратени някъде на планетата,
но те са били пратени на онази луна.
Откъде знаеш?
Големият кръг е планетата. Малкият кръг е луната.
Линията между тях е пътя на транспортирането.
Бил е Гоа'улд.
Не е можел да вкара оръжия през вратата, затова е донесъл растение.
Някакъв вид наркотик.
Може да е бил експеримент.
Трябвало е да накара хората да му се подчиняват. Но той се е провалил.
Тези хора... те са се избили заради това растение.
Ти си параноичен.
То си играе с мозъка ти. Не се опитвам да те убия.
Пусни го.
Пусни го веднага...
или ще стрелям.
Не се опитвам да те убия, Хари.
Губиш много кръв.
Ако не направя нещо, ще умреш.
Какво пенсиониране се оказа само.
Как си?
Главата ми се проясни.
Колко време ме нямаше?
Не знам. Ден или повече.
Наистина се прецаках, нали?
Не е твоя вината.
Никой от тези хора, не е можел да се спре.
Още от началото.
Съжалявам, Джак. Въобще не трябваше да те въвличам в това.
Да, Хари, беше много лошо момче.
Ей, не ми умирай сега.
Каква е разликата?
Защото сега ще ни спасят.
О, това е хубаво. - Нали?
Не мога да се върна.
Предпочитам да умра тук, отколкото да прекарам остатъка от живота си в затвора.
Да, ами... Аз си мислих върху това.
Мисля, че изстрада достатъчно.
Дори стрелях по теб. - Два пъти.
Мисля, че Ток'ра ще могат да намерят прекрасна планета за теб.
Благодаря, Джак.
За нищо, Хари.
За нищо.
Превод и Субтитри: Bulgaria TEXT '2003